På et øyeblikk...
Mer, mer!
-Mer! -Senere. Magi er veldig slitsomt.
Og jeg er 542 år gammel.
Du ser ikke ut til å være en dag eldre enn 200.
Jeg er fremdeles like stygg som jeg alltid har vært.
Vi fortsetter etter at jeg har hvilt meg.
Takk for at du ikke sa noe til din venn.
Han er ikke min venn. Han er min make.
Han oppbevarer meg i esken fordi han er så sjalu.
Jeg reddet deg fra ham.
Nå må du elske med meg mens mannen min sover.
Hvis ikke vekker jeg ham, og da river han hodet av deg.
Ikke nå igjen, Sahidi.
Jeg drømte igjen. Demonens kone prøvde å drepe meg.
Det har du drømt siden din avdøde kone prøvde, og du drepte henne.
-Det var en ulykke, Sahidi. -Ja, det var det.
-Allah er redelig. Hun er borte. -Hun hjemsøker meg.
Jeg må ta en ny kone før neste fullmåne, ellers får bror riket.
Måtte han råtne i helvete! Min nye kone vil også prøve å drepe meg.
Du mister kongeriket om du ikke gifter deg raskt.
Selv demonen ble forrådt. Alle kvinner er forrædere.
-Du har bare vært uheldig. -Alle koner bør avrettes.
-Det har vi vel alle ment. -Det blir bryllup og bryllupsnatt.
Innen morgenen kommer, skal jeg ha drept min kone.
Hun kan ikke være prinsesse. Det skaper bare problemer.
-Velg ut en fra haremet. -En som er lystig og glad,-
-og ikke tenker på framtiden.
Gjør det i hemmelighet. Snakk med bøddelen.
Men det var ikke slutten på sagnet.
Etter halshuggingen, slikket kongen på fingrene sine,-
-og bladde om i boken til den døde mannen.
Han falt framover.
Han var død. Sidene i boken var forgiftet.
Kongen fuktet fingrene, og henrettet dermed seg selv.
Er du her igjen? Det er sjette gangen denne uken.
Folk sitter og lytter i timevis. Det er et mirakel.
Folk trenger sagn heller en brød.
De forteller oss hvordan vi skal leve, og hvorfor.
-Beklager at jeg er sen, far. -Min datter og høyre hånd.
-Hvordan har sultanen det? -Han er i ferd med å bli gal.
Det minner meg litt om et annet tilfelle. Nemlig kong Gildamesh...
-Kan du helbrede sultanen? -Det kan bare Allah gjøre.
-Hvordan ble Gildamesh kurert? -Av en ung kvinne. Vi vet ikke mer.
Hun var amatør. Begynnerflaks.
Slikt kan være plagsomt for en erfaren fagmann som meg.
Når ble han syk? Som barn var han alltid så lykkelig.
-Han var elsket av alle. -Galskapen smyger seg på.
Du er ikke mye til hjelp. Skal jeg be om en annen vurdering?
Hvorfor ikke? Jeg kan komme igjen i morgen.
-Jeg visste ikke at han var syk. -Jeg har prøvd å skjule det.
-Du ser sliten ut. -Jeg må ta meg av en gal mann.
En galning med makt.
-Du vet hva som må til? -Jeg kan jobben min.
Du vil at din kone skal henrettes morgenen etter bryllupet.
Det eksisterer visse problemer, Sahidi.
Dreper jeg henne etter bryllupet, er hun sultanens hustru.
Ifølge tradisjonen kan hun ikke skades.
Men der det fins vilje, fins det måte. Jeg kan kvele henne,-
-men jeg kan ikke bruke hampetau på en kongelig strupe.
Men et silke rep vil kunne fylle alle krav.
Stol på meg, Sahidi.
Nå holder det, jenter.
-Sultanen skal drepe oss. -Mor hørte det av bøddelhjelperen.
-Det er en hemmelighet. -Jeg har også hørt det.
Han skal avrette sin hustru morgenen etter bryllupet.
Han gir seg nok ikke før han har drept oss alle.
Ikke uroe dere. Jeg skal snakke med far.
-Jeg må snakke med deg, far. -Hva gjør du her?
Skynd deg, far. Kvinner skal ikke være her inne.
Kvinnene i haremet er redde for at det ikke slutter med én.
Hadde han ikke vært sultan, ville han blitt sperret inne.
Han som var en slik god gutt.
Vi pleide å klatre i farens ferskentre.
En dag falt jeg ned og skadet meg.
Han forbandt såret.
Hva skal jeg gjøre? Jeg kan ikke gjennomføre dette.
Jeg kan ikke velge en jente fra haremet når jeg vet dette.
Jeg har kanskje en løsning, far.
Jeg gifter meg med sultanen.
-Du får ikke ofre deg for meg. -Jeg gjør det ikke for deres skyld.
Jeg gjør det for ham og meg. Jeg elsker ham.
-Du elsker gutten han var. -Gutten bor fortsatt i ham.
Han har forandret seg. Han har forrådt kona og broren.
Makten har spist sjelen hans. Du kan ikke forandre ham.
-Det tror jeg ikke på. -Hør på meg, barnet mitt.
Du er alt jeg har. Jeg ber deg.
-Ikke gjør dette. -Jeg kan redde ham.
Jeg vet ikke hvordan, men jeg har bestemt meg.
Når du nå blir gift, skriver du under på din egen dødsattest.
Hvis du er glad i meg, så ikke gjør dette.
-Jeg vet hva jeg gjør, far. -Du aner ikke hva du gjør.
Din bror vil overbringe lykkeønskninger.
Måtte han kveles av dem.
Han vil forsones. Det ville vært bra for freden.
Tenk på folket. Vis at dere er brødre igjen.
Bedre lykke denne gang, kjære bror.
Din avdøde hustru elsket meg. Husker du det?
-Når er sultanen klar? -Han gir beskjed.
Jeg tror...
At rosa vil kle sultanens hustru.
Du har god smak.
Husker du meg, Sahidi?
Fra da vi var barn? Vi lekte sammen her i palasset.
Jeg husker ingenting fra barn- dommen. Hvorfor skulle jeg det?
Hva er det, Sahidi?
Jeg stoler ikke på deg.
Det foregår noe her som jeg ikke kjenner til.
Du er Jafars datter, og han lar deg...
Gifte deg med meg.
Jeg drømmer for mye. 40 netter...
Jeg får ikke sove, og drømmer i stedet.
Far tar et glass vin og en kjeks før sengetid.
Dette er ikke en natt der man skal sove.
Vær så god.
Er det noe galt?
Kjeksen... Det er sesamfrø på den.
Jeg liker ikke sesamfrø.
-Sa jeg noe morsomt? -Nei.
Men sesam minner meg om en fin fortelling.
Vil du høre den?
-Jeg liker ikke fortellinger. -Denne vil du like.
Den handler om Ali Baba og de 40 røverne.
40 røvere? 40 netter med drømmer, og nå 40 røvere. Så rart.
Ja, men ikke rarere enn selve fortellingen.
Ali Baba var en ung mann som bodde utenfor Damaskus.
Hans beste venn hadde pukkelrygg, fire bein-
-og veldig store tenner.
Saffra var en av de klokeste kamelene i hele Syria.
Ali Babas eneste slektning var en eldre bror, Kasim.
Ja da, Saffra.
Kasim.
Våkne. Det er på tide å stå opp.
Opp med deg, nå.
Broren var veldig lat.
Jeg sa jo at jeg ikke liker fortellinger.
En historieforteller sa en gang at tilhørerne må fanges straks.
-Ellers er de ikke interesserte. -Jeg er ikke interessert.
Det er fordi jeg ikke har fortalt om...
Svarte Coda.
På den tiden ble kongeriket utsatt for brutale røverbander.
Svarte Coda var den mest morderiske av alle.
Et monster. Svarte Coda.
-Ingen var trygge. -Hva har det med Ali Baba å gjøre?
Han gjorde Ali Baba rik og berømt.
Ingen karavane kunne reise uten frykt.
De visste aldri når eller hvor Svarte Coda ville slå til.
Han var en mester i forkledninger.
Ali Baba sanket ved som han solgte på markedet.
Han var en godhjertet mann.
Dette er en langsom måte å bli rik på, Saffra.
Jeg har så mange ideer om hvordan jeg kan tjene penger.
Jeg kan vanne plommetrærne med alkohol slik at de gjærer.
Jeg syns det var en god idé, Saffra.
Er det problemer i sikte? Jeg tror du har rett.
Saffras advarsel reddet Ali Baba.
Dyr kan være klokere enn sin herre.
Og man kan stole på dem.
Sesam, sesam, lukk deg opp.
Dekk!
Det må være Svarte Coda.
Hva sier du til dette? Sesam. Det er det de lager kjeks av.
Hvorfor sa han... Sesam?
Sesam, sesam, lukk deg opp.
Dekk.
Sesam, sesam, lukk deg opp.
Saffra!
Vi er rike! Har du sett på maken?
Ikke i våre villeste fantasier...
Det regner.
-Ta inn vasken, mor. -Mor har vært død i fem år.
-Hva har vi til frokost? -Luft. Hvorfor sover du slik?
Opp med deg nå. Jeg har noe å vise deg.
Vi må flytte i tilfelle røverne finner ut hvem som var i grotten.
-Men jeg vil ha min andel. -Selvsagt. Jeg vil ikke ha alt.
-Jeg går og henter min halvdel. -Det kan være farlig.
-Ta Saffra med deg. Hun kan veien. -Saffra er en kamel.
"Du tror vel ikke jeg trenger en kamel til å passe på meg?. "
Det var ikke tvil om at Kasim trengte beskyttelse.
-Var Kasim ulik Ali Baba? -Ali hadde noe Kasim manglet.
Et godt hjerte.
-Er man trygg med et godt hjerte? -Kjenner du ingen godhjertede?
-Nei. -Kasim fant fram til grotten.
Åpne deg.
Hvordan var det, nå? Åpne...
Ali Baba hadde gitt Kasim to kjeks slik at han skulle huske passordet.
Sesam, sesam, lukk deg opp.
Dekk.
Jeg må hente Saffra.
Åpne...
Hvordan var det nå igjen?
Åpne!
Åpne døra.
Åpne porten.
Sesam, sesam, lukk deg opp.
Slik var det.
Sesam, sesam, lukk deg opp.
I mellomtiden hadde Ali Baba ansatt en tjenestejente. Morgiana.
Hun skulle hjelpe ham.
-Hvordan var Morgiana? -De sa hun var vakker og klok.
-Hun var veldig selvstendig. -Som du.
Som jeg? Nei, hun var ikke som meg.
Det var alt, sir.
Saffra...
Hvor er broren min?
Hvor er Kasim?
Det skulle skremme bort uvedkommende.
-Tror du de var flere? -Nei.
Bli kvitt de dragene. De er ubrukelige.
Stakkars Kasim.
Jeg burde ha holdt ham tilbake.
Ikke klandre deg selv.
-Vi må dra herfra. -Nei.
Vi må ta ham med oss.
Er det så klokt? Da får røverne vite at han hadde venner.
-Da vil de komme etter deg. -Du har rett.
Man han må få en skikkelig begravelse.
Vi kan ikke la gribbene ta ham.
Han er broren min.
Folk snakket om Kasims begravelse i flere uker.
Kasim må ha vært veldig godt likt.
Han hadde mange venner.
Jeg håper seremonien svarte til forventningene.
Ingen kan måle seg med sørgegruppen fra Damaskus.
Så du hvordan Mustafa kastet seg til bakken?
Det klarer bare Damaskus-gruppen. Foruten selve begravelsen,-
-så bidrar de med gråt og sang.
Tenk på oss hvis det kommer flere dødsfall i familien.
Noen andre vet om det.
Vi gjorte en feil. Vi må rette den opp.
Vi er blitt ranet. Juveler og gullmynter.
Hva skal vi gjøre?
-Hvor mye? -Bare et par sekker.
Da dreier det seg om to eller tre tyver.
-Vi må lete i Damaskus. -Hvor?
Liket ble begravet. Vi må finne ut hvem som hadde råd til det.
-Det hadde ikke jeg kommet på. -Ikke jeg heller.
Spar meg.
Vi drar inn til byen alene eller i par. l forkledning.
Ellers henger de oss.
Svarte Codas menn kom seg ubemerket inn i byen.
Røvere ser ikke noe galt i røveri, bortsett fra når de blir rammet.
-Jeg er trist. -Liker du ikke det nye huset?
Selvsagt gjør jeg det, men jeg savner Kasim.
Naturligvis. Han var broren din.
Alle burde ha rikdom.
Men det er mye bedre å ha noen å dele den med.
Codas menn kom snart på sporet.
De gravde opp Kasims kropp for å være helt sikre.
Denne tilhørte Kasim, bror av Ali Baba-
-som nylig er blitt rik.
-Vet dere hvor Ali Baba bor? -I et dyrt hus med utsikt.
-En meget attraktiv bolig. -Jeg skal ikke kjøpe den!
Jeg skal drepe ham, og alle som bor i huset.
-Hvor mange av oss trenger du? -Alle sammen.
-Vi må kanskje drepe mange. -Hva med vaktene?
Ikke noe problem. Ali Baba skal være død på denne tid i morgen.
Den onde Svarte Coda kom fram til byporten.
Han var klar til å slakte Ali Baba og alle i huset hans.
-Hva er det? -Ingenting, Sahidi.
Hva skjedde med Ali og Morgiana? Ble de drept av Svarte Coda?
-Vet du det ikke? -Jo, men jeg er trøtt.
Det er morgen allerede.
Morgen. Det er så lyst.
Jeg glemte tiden helt.
Vil du ikke fortsette?
Jo, men historier passer best om kvelden.
I alle fall for meg.
Det er ikke lett å skape den rette stemningen i solskinn.
Er du ikke enig?
Dette er et knep! Et knep for å lure meg!
Nei!
-Hva er det, Sahidi? -Jeg vil at du skal-
-møte noen.
-Hvem er disse mennene? -Venner.
-Vær bare rolig. -Ikke kom nær meg.
Sahidi...
-Vær bare rolig. -Hold dere unna.
Sahidi...
Du skal fortelle ferdig historien om Ali Baba i morgen kveld.
Jeg forteller mine historier. Hvis publikum ikke liker dem,-
-så går de sin vei. Hvis ditt publikum ikke er interessert,-
-så dør du.
Det holdt på å glippe allerede før jeg begynte.
-Begynnelsen er viktigst! -Jeg sluttet på et bra sted.
Da røverne skulle drepe Ali Baba.
-Hva kom de i? -En vogn.
Det må være mer eksotisk. Du må begynne på nytt.
Du må fengsle publikum på ny.
-Hvordan? -Jeg gikk forbi moskeen i natt.
Nøyaktig en time etter solnedgang.
Brått sto jeg ansikt til ansikt med Døden.
-Skulle han hente deg? -Der ser du.
Du er fengslet.
-Jeg har fluktplanen klar. -Nei. Da vil han bare straffe deg.
-Vil du risikere livet ditt? -Jeg kan få ham til å endre seg.
Du lyder ikke så sikker lenger.
Svarte Coda smuglet mennene inn i Damaskus i en vogn.
Det var ingen vanlig vogn.
Plasserte han mennene i steinkrukker?
Hva sa han var i krukkene?
-Hva er dette for noe? -40 krukker med olje.
40 krukker med olje?
Det var lurt. Svarte Coda har tydeligvis et ondt hjerte,-
-men et skarpt hode.
Det hadde han.
Ali ante ikke at han var i stor fare.
Han skalv ikke da han burde ha gjort det.
Hvordan skal vi beskytte ham, Saffra?
Han er en dagdrømmer.
Alle disse planene om å tjene penger.
Han trenger noen som kan ta seg av ham.
Ja, jeg elsker ham.
Men elsker han meg?
Du er en kamel. Hva vet vel du om kjærlighet?
Unnskyld.
Du er så klok.
Bra det snart er over.
Ta til høyre for å komme til Ali Babas hus.
Jeg tenkte du kanskje ville ha varm limonade.
Takk, Morgiana.
Det er på tide du begynner å kalle meg Ali.
Dette trengte jeg. Jeg skal være oppe lenge og legge nye planer.
Hvorfor det?
Hvorfor alle disse ideene? Du er jo rik.
Det var hell. Jeg kan ikke stole på hellet hele livet.
Jeg vil vite om jeg kan overleve når hellet snur.
Jeg kommer tilbake om to timer.
-Da dreper vi alle i huset. -Med den største fornøyelse.
-Det står en vogn utenfor. -Det er olje til palasset.
Kjøpmannen ba om lov til å sette vognen der et par timer.
-Kontrollerte du ham? -Ja visst.
-Hvor mye fikk du betalt? -Ingenting, frue.
-Er det ikke mer olje i huset? -Vi må kjøpe i morgen.
-Hadde ikke kjøpmannen olje? -Jo.
Da tar vi litt fra ham. Vi betaler i morgen tidlig.
Iblant kan en blafrende oljelampe forandre livet ens.
Denne mannen har en glitrende idé. Termitter og trebein.
-Vi bør investere. -De er her, Ali.
-Hvem? -Røverne du stjal fra.
Jeg har en idé.
Følg meg.
Er du der, sjef?
-Hvert øyeblikk nå. - Hørte dere? Hvert øyeblikk.
Glitrende.
Svarte Codas menn hang der som moden frukt.
Det var over.
Men ikke helt.
Ali Baba holdt fest for å feire seieren over Coda og mennene.
Hovedattraksjonen var den mest kjente underholderen.
-Som han kunne more. -Vi er her for å feire.
Med Morgianas hjelp er Svarte Codas røvere blitt knust som...
Små biller.
Spør om Morgiana vil danse for deg, Ali Baba.
Hun er en fantastisk danser.
Kom igjen, Morgiana. Jeg kan ikke et eneste trinn.
Jeg skal vise deg.
Det var ikke morsomt. Slett ikke morsomt.
Hva har du gjort, Morgiana?
Alle kvinner betyr død. De dreper uten grunn.
Hun hadde sine grunner.
Jeg så tatoveringen da jeg skjenket ham vin.
Hva skulle jeg ha gjort uten deg?
Hva hendte med Ali Baba og Morgiana?
Ali Baba fikk til slutt en god idé.
Han giftet seg med Morgiana.
Han var ikke klok, men han hadde flaks.
Han trengte vel en som Morgiana for å gjøre det beste ut av ting.
-Noe slikt, ja. -En mann kunne ha reddet ham.
Ja, men hun viste seg å være en god hustru.
-Det kan vel skje. -Du har én dårlig erfaring.
Dårlig. Dårlig?!
Jeg elsket henne.
-Gjør du det fremdeles? -Hun ligger i jorda nå.
-Døden forandrer ingenting. -Hun prøvde å drepe meg.
Hvis man elsker noen høyt nok, kan man tilgi alt.
Var det slutten på fortellingen?
Nei, nei.
Faisal og hans kone Safil fra Konstantinopel var-
-i Ali Babas bryllup. Faisal hadde laget brudekjolen.
Han var en av de beste skredderne.
Man både han og kona så ut som om de var utstoppet.
I bryllupet traff de en venn de ikke hadde truffet på flere år.
Hvem da?
En med pukkelrygg. Han het...
Bacbac.
Et fint navn. Bacbac.
Bacbac likte det også. Han likte det meste med seg selv.
T.o.m. pukkelryggen. Pga. den var han blitt sultanens narr.
Jeg støtter familien. De har aldri utmerket seg.
Bortsett fra Abdullah, som er etterlyst for bigami og drap.
I Konstantinopel inviterte Faisal Bacbac på middag.
Bacbac sa aldri nei til et gratis måltid.
Prins Sinbad er så stygg at selv ikke sultedøden vil ta ham.
Ikke engang tiden innhenter ham.
Når han spiser banan, spiser han den på tvers.
Og kona... Ansiktet hennes er skrukkete som en sviske.
Man må se på henne to ganger, for man tror ikke det man ser.
I bryllupet kysset alle brudgommen.
Bacbac?
-Jeg tror han er død. -Han kan ikke være død.
-Tuller du med oss, Bacbac? -Han må ha blitt kvalt av noe.
Trolig et fiskebein. Stakkars Bacbac.
-Vi må melde fra. -Da får vi skylda.
-Det var en ulykke. -Vi får skylda likevel.
-Vi mister kundene våre. -Ryktet vårt blir ødelagt.
Vi mister inntekten. Hva skal vi gjøre?
-Vi kan ta ham med til legen. -Han trenger kiste, ikke lege.
-Vi kan legge ham igjen der. -Og la noen andre ta skylda.
God idé.
Skynd deg.
-Vi legger ham her. -Bra.
-Kom, så går vi. -Hvem er det?
-Kan jeg hjelpe dere? -Vår venn trenger legehjelp.
Det er aldri for sent for doktor Ezra.
Jeg skal hente ham. Vennen deres ser ikke bra ut.
Kom, så går vi. Skynd deg.
-Vi har en kunde, Ezra. -Enda en fattigmann?
Nei. Han har betalt. Han sitter på trappa.
Vis ham inn før han forsvinner.
-Han venter i trappa. -Jeg ser ingen.
Ezra! Si noe, Ezra.
Du må bruke brillene dine.
-Hvordan går det? -Jeg vet ikke.
-Du er jo doktor. -Hva mer har du å si?
Dine venner sa du ikke var bra. Min mann kan hjelpe deg.
-Nei, det kan han ikke. -Jo, det kan du.
Han er død.
-Fallet ned trappa. -En fryktelig ulykke.
Han kom hit for behandling, og så dør han.
Hva vil folk tro om deg nå?
Han ser kjent ut.
-Det er sultanens narr. -Stakkars Bacbac.
-Jeg kjente ham godt. -Vi er dødsdømte. Vi får skylda.
Hjelp meg med å bære ham inn.
Utrolig hvor fort folk kan improvisere når de må.
Paret Ezra måtte gamble. De glemte at når man gambler,-
-taper man oftest.
Det er ingenting som er verre enn å være alene i en fremmed by.
Løft armene hans slik at han glir ned lettere.
-Han liker ikke det vi gjør. -Tull. Han ville ha sett humoren.
Buddha. Vis meg et tegn på at jeg ikke er sviktet her.
Tyver og banditter!
Mine hender er dødelige!
Død. Jeg advarte deg jo mot hendene mine!
Jeg vet hvem du er. Du er Bacbac.
Sultanens narr.
Hvorfor kom du ned skorsteinen min?
Det er en spøk. Hele byen ler nå.
Den som ler sist, ler best.
Det blir ikke meg. De kommer til å tro at jeg har drept deg.
At det var min feil. Tenk ut noe, Hi Ching.
Hjelp! Jeg blir overfalt!
Du får ikke penger av meg. Du får ikke et rødt øre!
Vakter! Pågrip denne mannen.
-Han forsøkte å drepe meg. -Han er død. Du har drept ham.
-Du er full. Dette er Bacbac. -Sultanens narr.
Du har drept ham.
Hvorfor skulle jeg drepe ham? Vi har ikke truffet hverandre før.
-Det får dommeren avgjøre. -Og når han har gjort det,-
-henger vi deg.
Rettssaken mot Jerome Gribben ble årets hendelse.
Dommeren var den ærverdige Zadic.
Zadic var inkompetent, men fordi han var dommer, merket ingen det.
Jeg tror det blir døden ved henging.
-Hvorfor drepte du ham? -Jeg trodde han ville rane meg.
Rane deg? I mine 40 år som dommer-
- er det den verste unnskyldningen. -Jeg tok feil.
Konstantinopel kommer til å savne Bacbac. Han var makeløs.
Han hadde umåtelig god humor.
Umåtelig god. Den var bra.
Skriv det ned før jeg glemmer det.
Bacbac brakte glede i våre liv.
Latter fra et hjerte som var så stort som han var liten.
Vi kjente ham. Vi elsket ham.
Vi lo med ham. Vi vil alltid huske ham.
Jeg dømmer deg til galgen.
Nei!
-Hvem er kineseren? -Det var jeg som drepte ham.
Nei, det var meg. Jeg sendte ham ned skorsteinen.
-Nei. Jeg drepte Bacbac. -Jeg drepte ham med hendene.
-Jeg snublet i ham. -Han er så nærsynt.
-Det var et fiskebein. -Jeg er byens beste skredder.
-Hva har du å bestille her? -Jeg tar en shis kebab.
Deres Majestet.
Hvem drepte narren min, Bacbac?
Det gjorde jeg!
Hvem skal jeg henge, Sahidi?
Ingen. Det var et uhell.
Han var min narr, men også min venn. Kjenner jeg ham rett,-
-ville han sett på dette som sin siste spøk.
Til og med etter sin død fikk han oss til å le.
-Er historien slutt nå? -Ikke riktig.
-Da de gikk derfra... -Det er en helt ny fortelling!
Det er den beste hittil. Den er så spennende.
Ikke lur meg igjen! Jeg vil vite hvordan det ender.
Det er noe djevelsk der. Jeg ser...
-Demoner. -Enhver historie har en moral.
-Hvor er moralen her? -Faisal og de andre lærte-
-å ta ansvar for handlingene sine. Det bør vi alle gjøre.
Hvis de hadde gjort det, hadde ikke Bacbac måttet more etter sin død.
Det er sant. Historier er mer komplekse enn vi tror de er.
Denne nye fortellingen...
Hva er det, Sahidi? Hva kan jeg gjøre for deg?
Jeg holdt på å drepe deg, og du spør hva du kan gjøre for meg?
-Jeg er bekymret for deg. -Tenk heller på deg selv.
-Jeg er uroet for deg, kjære. -Hvorfor det?
Jeg elsker deg.
-Hvorfor det? -Du trenger meg.
Dette lover ikke godt. Sultanen har forspilt ennå en sjanse.
Det hadde ikke broren gjort. Shazanan.
Han nølte aldri. Han var bøddelens venn.
Enkelte mener at feil bror er sultan.
-Du sa du møtte Døden. -Jeg gikk bare forbi ham.
Jeg fortalte det til en venn. Han sa-
-at han også hadde sett Døden, og at Døden hadde sett fælt på ham.
Han ble så redd at han dro til byen samme kveld.
Jeg oppsøkte Døden for å finne ut hva som foregikk.
Og?
En annen gang, kanskje. Du må lære å holde på publikum.
Da tilhørerne forlot rettssalen,-
-kom Afrikas mest berømte magiker, Mustapha, forbi.
Han var en karismatisk mann med en væremåte-
-som fikk folk til å fryse på 20 skritts avstand.
Når han kom inn i et rom, hoppet musene opp på stolene.
-Men han er ikke helten her. -Hvem er så det?.
Zimba...
Aladdin.
Dette er juks og bedrageri.
Løpet var avtalt. Vi ærlige menn blir rundlurte.
-Ærlighet lønner seg ikke. -Tilbake til arbeidet.
-Beklager. -Pungen. Jeg er blitt ranet!
-Hva er skjedd? -Den skurken tok pungen min.
Jeg så hvor han løp. Etter meg!
Hvem kommer i vognen?
Kom, så finner vi det ut.
-Hvem er det? -Prinsessen. Kalifens datter.
Jeg er forelsket.
-Hvor kom du fra? -Fra andre siden av verden. Afrika.
-Hva vil du meg? -Ta det med ro, Aladdin.
-Hvordan vet du navnet mitt? -Jeg var en venn av din far.
-Hadde han venner? -Svært få. Bare meg.
Din far var så skrudd at han kunne gjemme seg bak en korketrekker.
Du kjente ham virkelig.
-Vil du bli rik? -Ja, men fort.
-Lyssky forretninger? -Ja. Lyssky og tvilsomme.
-Men innbringende. -Hva skal jeg gjøre?
Først må jeg sjekke hvor velegnet du er.
Bra. Møt meg utenfor byporten når det gryr av dag.
Her er et lite tegn på min gode tro.
-Det var det første jeg gjorde. -Det lønner seg å prøve igjen.
De smaker riktig. Sa han at han kjente faren din?
-Trodde du på ham? -Nei, men på pengene hans.
Han vil nok ha noe stort. 20 gullmynter er mye penger.
Han kunne fått fire menn drept til den prisen.
-Det er bare 19 mynter her nå. -Anklager du din egen mor?
-Så du meg ta den? -Jeg kjente det på vekten.
Jeg trodde jeg hadde mistet fingerferdigheten min.
Det gjør du aldri. Du er fremdeles den beste.
Du kan smigre, din unge lømmel.
-Vær forsiktig med Mustapha. -Stol på meg, mor.
Det pleide faren din å si. Ingen stolte på ham.
Aladdin reiste med Mustapha. Han stolte ikke på Mustapha.
Men når det var penger å hente, var Aladdin villig til å risikere.
Jeg vil ikke skryte, men ingen har slått meg i en magi-duell.
-Hvorfor trenger du meg, da? -All makt har begrensninger.
Jeg vil at du skal finne igjen en gjenstand for meg.
Jeg kan ikke hente den selv. Det har med magiens regler å gjøre.
Vi må alltid følge de reglene.
-Hvorfor valgte du meg? -Du så jeg ikke var din fars venn.
-Hvorfor meg? -Jeg så noe i øynene dine.
-Hva vil du jeg skal gjøre? -Du skal gå inn i et gravkammer.
Der finner du en gammel lampe som jeg skal ha.
Hvor mye får jeg?
-Jeg vil vite det nå. -50 gullmynter.
Jeg stoler ikke på deg. Jeg vil ha 200.
Avtale. Her er halvparten.
-Det gikk altfor lett. -Du minner meg om meg som ung.
Ta denne ringen. Gni på den hvis du får problemer.
Hva slags problemer? 200 er ikke nok.
En avtale er en avtale.
Hvis du lurer meg, sender jeg Hector etter deg.
-Hvem er Hector? -Ravnen min. Min beste venn.
Aladdin visste ikke hvilke problemer som ventet.
Hadde han visst, ville han ikke ha tatt imot de 200 gullmyntene.
På den annen side så hadde han nok gjort det.
Fortsett!
Har du lampen, Aladdin?
-Gi meg den, så blir det lettere. -Jeg kommer meg ut selv.
-Gi meg den. Vær snill gutt. -Jeg er ingen snill gutt.
-Gi meg den, ellers blir jeg sint. -Tror du jeg går på den?
Du stikker uten å betale. Du fornærmer yrkesstoltheten min.
-Du får lampen når jeg får gullet. -Tror du jeg stikker?
-Din lettkjøpte dritt. -Ikke kall meg lettkjøpt.
Jeg ville hjelpe deg opp. Nå får du være der nede.
Vil du ha lampen? Bare behold den. Jeg forbanner deg!
Mustapha, Mustapha! Hvorfor må du alltid miste besinnelsen?
Nå mistet du lampen.
Det er andre ting jeg kan stjele. Jeg går hjem.
Det var krise. I krisetid er det ingenting som er bedre enn magi.
-Hvem er du? -Omar Kayan.
Jeg er ånden i ringen. Hvem ellers? Se.
Ekthetsstempel. Først vil jeg vite hvilken farge det var på røyken?
Var den blå? Det betyr at jeg er melankolsk.
Det betyr at jeg trenger mer tid for meg selv.
Hva vil du? Jeg har fiender, jeg har migrene.
Hva tror du jeg vil?
-Jeg vil ut herfra! -Jeg, jeg. Alltid deg. Meg, da?
"Få meg vekk herfra. Slukk meg, jeg brenner."
Allah! Vi kommer til å dø. Jeg vil ikke dø.
-Ta deg sammen! -Spar meg. Jeg er bare 719 år.
-Jeg skal forbedre meg. -Få oss ut herfra!
Har du hørt om ordene "vær så snill"?
Jeg jobber for deg, men du kan ikke behandle meg som en slave.
Forstått?
Å, lyset! Jeg kan ikke se. Jeg er blind.
Leddene mine verker.
Jeg må hjem nå.
Jeg skjønner ikke.
Hvorfor skulle en mestertyv skaffe dette skrotet?
-Hva skal det bety? -Den må være verdifull.
Du har rett. Kanskje den er en verdifull antikk.
Ikke bare stå der. Snakk med ham.
Jeg er bare en stakkars enke. Det er din lampe.
God kveld.
Snakk høyere, ditt ubetydelige, dødelige kryp.
-Hvem er du? -Hvem jeg er?
Hvem jeg er?
Har du ikke hørt om meg?
Jeg er ånden i lampen.
Ånden i lampen!
Ønsker, drømmer, makt.
For tidlig og voldsom død.
-Stryk det siste. -Er du som ånden i ringen?
Som ånden i ringen?
Jeg, som motsetter meg himmelens vilje?
Aldri! Hans kraft er ingenting-
-sammenlignet med min.
-Er dere i slekt? -Nei!
Kanskje. Jeg vet ikke. Testene var ikke overbevisende.
-Hva kan du gjøre? -Hva jeg kan gjøre?
Hva jeg kan gjøre? Jeg vet ikke.
Hva sier du om hva som helst?
Til å begynne med.
Og det var begynnelsen.
Aladdin, som stammet fra en familie med tyver, fant ut-
-at han kunne få alt han ville. Han måtte bare ønske seg det.
Og?
-Hva ønsket han seg? -Vi sparer det til i morgen kveld.
Jeg vil vite det nå. Ikke i morgen.
Det er din feil. Du fengsler meg med din vidd og din sjarme.
-Og din skjønnhet. -Hva har det med saken å gjøre?
Jeg kan ikke gå når jeg ser på deg. Hva skjedde med Aladdin?
I morgen kveld, Sahidi.
-Jeg beordrer deg! -Da blir det en annen historie.
Husk hva som skjedde da Mustapha mistet besinnelsen.
-Fortell, nå. -I morgen kveld.
Bøddel! Nå!
Vent til i morgen kveld.
I morgen kveld.